En HMS-risikovurdering er en anerkjent arbeidsmetodikk, og et verktøy vi kan bruke for å få oversikt over arbeidsmiljøet og for å avdekke mulige uønskede hendelser.
Ulykker og yrkesrelatert sykdom kan ødelegge et menneskeliv samtidig som det kan få konsekvenser for UiO, i form av både fravær,
produksjonstap, ødelagt utstyr og skadet omdømme.
Gjennom en HMS-risikovurdering kan vi iverksette forebyggende tiltak. Målet er å få kontroll på risikoen og håndtere det
på en måte som gjør at ingen blir skadet eller syk på grunn av arbeidet.
Vi kan ikke fjerne all risiko fullstendig, men vi kan gjøre et ærlig forsøk på å kontrollere den.
Hvis skader og ulykker likevel skjer, kan vi være forberedt på hva vi må gjøre for å håndtere situasjonen som oppstår.
Som arbeidsplass blir UiO rett og slett bedre rustet til å håndtere uforutsette hendelser.
Det norske lovverket er ofte funksjonelt når det kommer til HMS og arbeidsmiljø. Det vil si at det ikke forteller i detalj hvordan du skal gjøre noe,
men heller hva du skal oppnå.
Arbeidsmiljøloven paragraf 4-1 første ledd er et eksempel på dette.
Denne paragrafen sier at: "Arbeidsmiljøet i virksomheten skal være fullt forsvarlig ut fra en enkeltvis og samlet vurdering
av faktorer i arbeidsmiljøet som kan innvirke på arbeidstakernes fysiske og psykiske helse og velferd.
Standarden for sikkerhet, helse og arbeidsmiljø skal til enhver tid utvikles og forbedres i samsvar med utviklingen i samfunnet.
Forskriftene vi forholder oss til kan være litt mer konkrete, men ofte bare på den måten at det sier at du skal gjøre kartlegging i gitte situasjoner,
at det skal være trygt eller nok en gang "fullt forsvarlig".
Alt dette betyr i praksis at vi er nødt til å gjøre risikovurderinger og at disse risikovurderingene må være oppdaterte.
Siden samfunnet utvikler seg og har utviklet seg mye når det kommer til HMS, så er det ofte slik at det som var godt nok for 10 år siden, det er ikke godt nok i dag.
Arbeidsmiljøloven er også tydelig på at det er arbeidsgivers plikt å sørge for at kravene i loven og forskriftene er oppfylt.
Det betyr at det er lederansvar å sørge for at de nødvendige HMS-risikovurderingene blir gjennomført og at resultatene av risikovurderingen blir fulgt opp.
I en risikovurderingsprosess kan leder delegere oppgaver til andre, og enkelt oppgaver kan også settes ut til eksterne aktører,
men leder kan ikke delegere ansvaret for den risikoen som blir identifisert.
Det finnes mange metoder for å gjøre en god HMS-risikovurdering.
Risikovurderinger kan gjøres veldig enkle, eller det kan gjøres veldig grundige, avhengig av kompleksiteten i det arbeidet som skal risikovurderes.
I hverdagen gjør vi HMS-risikovurdering og håndterer risiko helt naturlig, sånn som når vi for eksempel skal ut og kjøre bil.
Så tenk deg at du skal ut og kjøre bil en vinterdag.
Vi skjønner fort at det kan være risiko forbundt med dette, og det vi er redde for er en bilulykke,
og at denne bilulykken skal føre til en alvorlig personsskade.
En ting som kan være en årsak til denne bilulykken er at vi mister kontroll over bilen fordi bilen sklir.
Vi setter inn en rekke forebyggende tiltak.
Først og fremst har vi fått god opplæring som inkluderer i glattkjøringskurs, og vi kjører alltid etter forholdene.
Videre har vi sørget for å ha en god bil med god vinterdekk, ABS-bremser, ESP og antispinn.
Alt dette er barrierer som er med på å redusere sannsynligheten for at en ulykke skal skje.
På den konsekvensreduserende siden bruker vi selvfølgelig sikkerhetsbeltet, vi har airbag,
barna sitter i bakovervente barnesetter, lasten er sikker og vi har en moderne bil som er konstruert for å beskytte oss mot å bli knust.
Dette er konsekvensreduserende barrierer.
Disse gjør at skaden blir mindre hvis ulykken først skjer.
Men selv om vi nå har gjort veldig mye for å redusere risikoen, så er den ikke helt borte.
Den eneste måten å være 100% sikker på å unngå en bilulykke er å unngå å komme i nærheten av en bil.
Derfor aksepterer vi restrisikoen ved bilturen, og kjører likevel.
Vi gjør kanskje ikke en bevisst risikovurdering som dette hver gang vi er ute og kjører bil.
Men de fleste kan kjenne seg igjen i at de av og til har tenkt litt på risiko, sannsynligheter og konsekvenser i forbindelse med bilkjøring.
En risikovurdering innen HMS er ikke nødvendigvis så mye mer komplisert enn dette.
Den store forskjellen er at vi gjør HMS-risikovurderingene litt mer systematisk, og vi må gjøre dem skriftlige.
Dette eksempelet viser også hvordan våre forventninger til sikkerhet i samfunnet har endret seg over tid.
Vi vil heller kjøre en splitter ny bil med toppmoderne sikkerhetssystemer, enn en 10 år gammel bil.
Om bilen er 10 år, så vil de fleste oss oppleve den som grei nok.
Men hadde bilen vært 20-25 år gammel eller eldre, så ville vi kanskje tenkt at den er ikke er så veldig trygg.
Slik som dette er det med standarden for HMS i arbeidsliv også.
Vi forventer mer av HMS-arbeid i dag enn det vi gjorde før.
Når vi er på jobb, så må vi jobbe systematisk med HMS-risikovurderingene.
Det er også et eksplisitt krav i internkontrollforskriften at risikovurderingene må dokumenteres skriftlig.
Lovverket krever også at de som er berørt av risiko skal være med og medvirke i risikovurderingen.
Det må derfor alltid være med en eller flere representanter for de ansatte som blir berørt.
En HMS-risikovurdering består i hoveddrakk av tre elementer.
Først starter vi med risikoidentifikasjon. Vi identifiserer hvilke farer, hendelser eller risikoer som kan oppstå.
Vi spør oss rett og slett hva som kan gå galt.
Ofte er det greit å gjøre dette i en form for en brainstorm.
Den neste trinnet er en risikoanalyse. Vi analyserer hvor stor risikoen faktisk er.
Er det høy sannsynlighet og er konsekvensen stor eller er risikoen ganske liten?
Mange syns det er vanskelig å vurdere sannsynlighet og konsekvens, men risikovurdering er ikke en eksakt vitenskap.
Hvis vi tenker tilbake på eksemplet med å kjøre bil på vinteren, så vil de fleste av oss tenke at sannsynligheten for å miste veigrepet er stor
hvis vi kjører med sommerdekk,
liten hvis vi har helt nye i vinterdekk og middels hvis vi har vinterdekk som er noe slitt, men fortsatt er innenfor lovkravet.
Det ligger mye sunn fornuft i det å vurdere sannsynligheter og konsekvenser.
Til slutt gjør vi en risikoevaluering. Da vurderer vi om risikoen er akseptabel eller om vi har nødt til å sette inn nye tiltak for å redusere risikoen.
I ytterste konsekvens kan hende at risikoen ikke lar seg redusere nok, slik at man må la være å gjøre det arbeidet man hadde tenkt.
HMS-risikovurderinger leder ofte til at man må sette inn nye tiltak for å redusere risikoen.
Dette er i tråd med Arbeidsmiljølovenes forventning om at standard for sikkerhet, helse og arbeidsmiljø til en hver tid skal utvikles og forbedres
i samsvar med utviklingen i samfunnet.